ZA SVE PROBLEME PRI REGISTRACIJI (REGISTER) ILI ULASKU (LOG IN) NA GALERIJU PISITE NA MAIL : peky240453@hotmail.com .MOLIM VAS DA PRI REGISTRACIJI PISETE VASE PUNO IME I PREZIME ODVOJENO.HVALA
Forum je otvoren za sve one koji zele da se druze, da sa svojim
prilogom osvjeze, obogate ili vrate iz zaborava: ljude, mjesta,
dogadjaje i trenutke vezane za Knin i Kninjane u periodu do 90-tih.
Nedolicni, provokativni i uvredljivi tekstovi bit ce skinuti sa "Foruma".
Hvala!
Naco, maco!!!!!!!!!!!!. mozete li ti i cirus biti ozbiljniji. imate i PM pa se dopisujte. kume ovo PM nije ono sto vas dvoje mislite vec privatna posta. da mi je dvi litre rifuze crne macke. mozda me i cuje Nenad Petojevic koji sad ore nebeske njive.
Kad je djoko struca pitao sise "ma vidide imam nesto ovdje" i zine
sisa gleda, zagleda, ceprka nikako naci , na kraju kad nista nije mogla naci pita ga sta ti je, on kaze:
Ma sinoc sam zeni liza picku pa mi ostala dlaka !!
Obicaj je bio da u kucu ozaloscenih ( kuca u kojoj je neko preminuo ) ,
dodju rodjaci , prijatelji i komsije , kada cuju za tu tuznu vjest .
Sjedi se , narice , bugari , place , prica ( zavisi i o godinama pokojnika , znalo se dogoditi da se i zapjeva ) i normalno pipije se , pojede i tako to .
U siromasnijim djelovima kninske krajine bio je obicaj kasiku u dzep pa u kucu ozaloscenih . Tako zajebu jednoga da mu je umro poznanik u nekom selu . On stavi kasiku u dzep i uputi se " pokojnikovoj " kuci .
Negdje na po puta sretne on " pokojnika " i ovaj ga pita " Gdje si krenuo , prijatelju " , a on razocaran videci ga ziva i zdrava , odgovori " Idem u p.... materinu , sad kad sam te sreo " .
Ko Iliju staroga nezna nisam mu ja kriv. Voza on uvjek Tomosa sa sofer sajbom i sciticima za noge. Dok se to on potrpa na motoric prode puno vremena. Stane on na crveno na mostu i to pravac Peyton. Dodje zelena kad njemu Tomos ugasi. Vide sad ovi iza njega , sta mu se desi i pocnu ga pravit nervoznim trubeci iza njega, jos znajuci ko je , tri puta vise nego sto treba. A niko da ga zaobide , ka zauzeo citavu traku i sad radi njega stoji sav gradski i medunarodni promet. Izracuna Ile dok sidje sa motorica ponovo zakurbla i opet se namjesti , past ce svi redovi voznje onima iza sebe. I pocne mahat rukom , ka ajte okolo , ki da ima sleper pa ceka radionu da mu pomogne, govoreci ajte vi ko zna kad cu ja.
Sjednu njih nekoliko ( moze i jedan , dva ili vise ) u neki restoran , gostionu , slasticarnu ili drugi ugostiteljski objekt i naruce hranu ili pice , moze i oboje . Kad se rucak , vecera ili dorucak priblizi kraju polako se ustaje sa stola jedan po jedan , ostaje onaj ko je najkurazniji .
Kad je dobro snimio da se konobar udaljio , napusta i on restoran .
Eto otprilike tako je izgledala CRTANKA .
Obicno se to radilo na gostovanjima ili kad je veca guzva u bastama .
Ludnica za konobare : " Jesi li vidio dje se izgubise oni sa onog stola ,
majku im ..... , utekose " .
Pita konobar Momir gosta:
-Jeste li vi onaj kome su ukrali kisobran?
-Jesam , Pronasli ste ga?
-Ma ne, samo sam dosao da vam kaem da je prestala kise.
MUTIN OGLAS
Mute:Mjenjam zdravstvenu knjizicu za stednu.
Sifra:Zdravlje je najvece bogatstvo.
Sa Municirija
Pita Bo....na Ać..a:- Ma ta uvje' grata po toj batici? Ne' take poljoprivrede!
- Evo sijem malo salate bez ulja, neka američka...
- Nuuu, a oklen ti to?
- Uzo dolje u piljari kod autobuske, navalica, jedva mi dadoe kesicu ispod tezge!!!
- Idem i ja uzeti dok nisu zatvorili!
... Poto piljara nije bila zatvorena komijski odnosi su bili zategnuti due vrijeme.
Pao Djuro Suljin sa crkve sv. Djurdja na Vrbniku dok je slavio i slomio samo ruku. Pitaju Sulju sta je to bilo a on kaze: Vidi seco, da je Djuradj cio da ga ubije on nebi ni zjevno, nego je njega Djuradj sam spustio dolje aaaaaahaaa!
Polagao Kudjo Milak lovacki ispit i pitaju ga oni iz komisije:
-Reci ti nama Kudjo nesto o lisici.
A on onako nervozan odgovori:
-Lisica,jel lisica,vrag ti je lisica.To ti je naj lukavija zivotinja,ne mozes je nikako uvatiti kad ti udje u kokosinjac,'el lisica vrag ti je lisica...
Ovi iz komisije vec poceli da gube zivce,pa ga prekinuse i upitase ga da im rece sta zna o psima.A on kao iz topa:
-Pa imate raznijeh pasa,crnijeh,bijelih,sharenih,velikih, malih,lovnih,tornih,ni lovnih ni tornih a najbolji su Marka Dzepine!
Odluèili izviðaèi napraviti neto veliko i tadanji naèelnik Srðan Rakoviæ predloi da prepjeaèimo koju hiljadu kilotetara.On je smislio i marrutu preko Bosne do Dubrovnika. Ukupno 1300 kilometara za 25 dana.Nazvao ga je Mar Titov put mada Tito tom rutom nikad nije proao.No,njegovo ime je posluilo kod traenja sponzora, obilatu pomoæ nam je dala vojska, Komitet i boraèke organizacije du cijele trase mara. Bila je to 1971.godina kada nije bilo bezazleno hodati po umama, ali mladost nije ni pomiljala na opasnost. Trebalo joj je akcije i andrenalina.
Naoruamo se mi opremom,uz pomoæ vojske, i krenusmo. Prva etapa je ila preko Dinare prema Drvaru. Ispratila nas drutveno politièka elita grada i gomila rodbine i prijatelja. Predsjednik opæine Nine Popoviæ nam je kod spomenika na Spasu odrao govor i predao novu zastavu. Na sve smo mislili i sve sobom ponijeli, a ika Burnaæ se postarao za muziku. Imao je nekakav portabl gramofon i samo jednu ploæu,Clifa Ricarda i njegov hit "O hapy dey"(vjerovatno mi ovo na engleskom nije taæno pa se izvinjavam). Mariramo mi i sa gutom sluamo gramofon. No,kako smo sve vie odmicali Clif Ricard nam je izlazio na ui,a ika je bio nemilosrdan. Uporno nas je davio sa jedinom melodijom koju je imao.
Preli smo u Bosnu,proli Petrovaèko polje i konaèno uli u Drvar.Doèek je bio lijep,omladina,borci i rukovodioci grada.Govorancija se odrala ,obilazak Titove peæine i poslije toga nas odvedoe u Dom JNA na bogat ruèak.Smjestimo se mi i odjednom neko ugleda ðuboks u uglu , isti kao u naem kninskom domu JNA,kojeg smo hranili sa petoparcima. Peki odmah ustade i ode do maine, puni je sa kovanicama i mi oèekujemo to æe nam pustiti. Uskoro se zaæu dobro nam poznata i omrznuta melodija "O hepy dey" koja nam je dozlogrdila i koju smo svi zamrzili. No, umjsto ljutnje kao po komandi odjeknu salva smijeha i zezanja. Urlikali smo od smijeha dok su nas nai domaæini zaèuðeno gledali. Nismo se ni trudili da im objasnimo, ionako ne bi shvatili. Jedinstven je bio kninski humor i naæin zezanja.